Hvad er der sket, hr. Höfgen? - Hvad vil du? Ikke nu.
Ud med dig, for fanden!
Undskyld, vi skal til en kedelig banket. Vær ikke vred på mig.
Kan du ikke blive lidt? - Vi er allerede sent på den.
Undskyld. Godaften. Jeg ville blot sige, hvor vidunderlig De var.
Helt fantastisk. Heldigvis fik jeg sagt det. Det var storartet.
Svindler, De var ikke med. Men pyt. Jeg hører De er meget begavet.
Jeg? Begavet ? Højere, tak.
Ja, De er meget talentfuld, hr. Höfgen.. .
Jeg er sikker på, at De nok får vist, hvor talentfuld De er.
Nu må jeg gå. På gensyn.
7 mark. - Jeg kan låne dig 50 mark.
Det her ordner vi mandfolk. Böck giver dem gerne.
Godaften, Niklas. Tusind tak.
Sådan.
Dr. Krogge lader mig sulte ihjel…
Höfgen, gamle synder, hvordan går det?
Godaften, direktør. Kunne De lide det?
Hvad plager dig, Hendrik?
At jeg er provinsskuespiller.
Er det alt? Ikke noget andet?
Goddag.
Du er sent på den igen.
En dag går jeg dig i møde, som du er så bange for.
Men ikke det, vel, Heinz? - Kald mig ikke det.
Det er jo dit navn.
Jeg kan ikke lide det. Forstår du?
Jeg forstår alt.
Også at du ikke kan tage en øl når du vil, som et mandfolk.
Skal vi begynde? - Hvad vil du med øl?
Det passer ikke til dig at sige det. Fra dig lyder det som løgn:
"En øl, tak."
Jeg drikker ikke, Juliette. - Det ved jeg. Tag skoene af.
Hvad er der?
Stå ikke der som om du havde gjort i bukserne.
En, to…
- På en.
En, to. En, to, tre, fir.
Fald nu ikke.
Hurtigere. Hurtigere.
Hvad er der med din krop? Du vil vise dig på en scene for penge?
Din komiske klovn!
Hvis du elskede den musik, så…. - Bare grin.
Jeg må jo le når jeg ikke kan græde. Jeg kan ikke elske når jeg græder.
Jeg elsker dig, når du ikke græder. - Du elsker bare dig selv.
Sig mere. Du siger dejlige ting.
Du tænker ikke på mig, bare på dit ansigtsudtryk.
Hvem er han? - Jeg har hud og knogler.
Og en kropsvægt og fingernegle som dig.
Jeg fryser, når det er koldt. Jeg bliver sulten og tørstig.
Jeg tænker også på min mor.
Mine øjne er ikke mine øjne.
Mine ben er ikke mine ben.
Mit ansigt er ikke mit ansigt, og mit navn er ikke mit navn.
Fordi jeg er skuespiller!
Ved du, hvad det vil sige?
En skuespiller, det er…
…en maske.
Kom!
Juliette!
Mine damer og herrer.
Velkommen til en ny læseprøve.
Lad mig først præsentere frk. Nicoletta von Niebuhr.
Hun gæstespiller i den kvindelige hovedrolle i denne opsætning.
Må min veninde overvære prøven? - Det har jeg intet imod.
To cognac og en absinth.
Kommer straks, hr. direktør. - Tre øl, tak.
Værsgo. - Tak. Skål for et godt samarbejde.
De må have mig undskyldt.
Og dig…? En øl. - Ja tak.
Fint… Gamle Hansemann?
Selv om vi er smukke i stykket.. - Vi er da smukke.
Det er min veninde Barbara Bruckner. - En fornøjelse.
Hvad er der? - Du dufter jo af lavendel…
Synes du også, jeg dufter af lavendel?
Det behøver jeg. Lidt på tinding og hals, så føler jeg mig udsovet.
Det havde været bedre at sove, men det har jeg ikke tid t.
En øl og en mineralvand.
Vi hører på det han siger, bruger det gode, og laver resten, som vi vil.
Han er god, men gammeldags. Jeg har det kunstneriske perspektiv.
Det vil sige vi to.
Men det meste af det vi spiller er borgerligt sludder.
Otto og jeg har et koncept for et teater som angår alle.
Arbejderne som her i havnen. - Og hvor vil De spille dette?
Overalt… på havnen, i fabrikker, i kældre.
De spørger om stykket vi lovede. - Det ordner vi… efter premieren.
Vi må bevise at teatret bærer sit politiske ansvar. Det er svært.
Før vi bliver revolutionære, må vi være gode. Det starter med det.
Og hvem skal spille de stykker? - Alle der tænker som os.
Det handler om, hvad vi siger, og ikke hvordan.
Selv om jeg er tryg ved Hendriks instruktion.
Tal videre… Hvorfor ser De på mig?
Må jeg ikke det? - Hvis det morer Dem, så værsgo.
Uden dig går jeg til grunde, Barbara.
Jeg rummer meget dårligt. Selv kan jeg ikke, men du kan styrke det gode.
Jeg kan ikke tale. Alt minder om gamle, dårligt spillede roller.
Jeg elsker dig, Barbara.
Jeg er forelsket i en kvinde.
Juliette, er jeg en flot mand?
Jeg har aldrig set dig på scenen. Måske. Men du behager ikke mig.
Men dine forlorne, kolde øjne kan have et barnligt trist udtryk.
Det gør du godt.
Og hvem er du forelsket i? - En pige.
Tænk, at du forelsker dig. Måske lærer du at gå, ikke bare danse.
Elsk pigen, Heinz, og fortæl mig ikke om hende.
Skal vi fortsætte? - Ja.
Ved du hvad? Jeg vil med.
Jeg har intet at tabe.
Er du sindssyg?
Gå til en psykiater. Selv om du ikke kan lide at tale om dig selv.
Vi ses snart igen. Selv om jeg ikke ville.
Undskyld, bedstemor, har du tid et øjeblik?
Bedstemor, det er min… -. forlovede. Lad mig se ham an.
Ikke værst.
Tilgiv mig. Min mor beder Dem undskylde. Hun kommer snart.
Jeg går ud fra at De ved, Hofgen,-
at en mor som elsker sin søn ikke altid ønsker, han forlader reden.
Goddag, Sebastian. - Det er Sebastian.
Mor.
Det glæder mig overordentligt. Barbara, kære bam.
Nicoletta von Niebuhr, brudens bedste veninde, næsten en søster.
Brudgommens kæreste, men kun på scenen og efter instruktørens vilje.
Noget jeg håber vil gentage sig ofte. Må jeg kalde Dem tante Bella?
Naturligvis, Nicoletta.
Kom… Damerne skal have lov til at være alene.
Lad os gå en tur. De skal se haven. - Ja, den er jeg meget interesseret i.
Har du også underlige minder?
Minder som sidder i marv og ben, og som man stadig tænker på?
Jeg må have været 12 år.
Jeg kom med i skolens herrekor. Jeg var meget glad for det.
Og troede, at jeg sang bedre end alle andre.
Så skulle vi synge til et bryllup.
Jeg ville hævde mig. Jeg var stolt af min sopran.
Da vi startede fik jeg den ide at synge en oktav højere end koret.
Og der jeg stod, stolt og hoven. Min musiklærer stirrede på mig.
Mere frastødt end straffende. Så sagde han lavmælt: "Ti stille."
Forstår du? Meget lavmælt, tørt: "Ti dog stille."
Jeg følte mig som en jublende engel.
Har du også sådanne minder?
Nej.
Du har aldrig skammet dig. Det har jeg ofte, og det var første gang.
Jeg skammer mig ofte forfærdeligt.
Jeg skammer mig ind i helvede.
Forstår du?
Her er vinduet på første sal. Fra vinduet kan man se gaden.
Her er en gadelygte og her en til.
Bageriet, hvor arbejderkvinden… - Stop.
Prima.
Frau Schult, De kommer indefra og går frem forbi vinduet.
Kan du sætte en gadelygte her, som virkelig blænder publikum?
Her kommer din monolog ti enken Queck om ubetalte renter.
Og her kan vi have totre gadelygter mere midti salen.
Så folk føler at de er i deres gade, i deres beskidte gade.
Her kan vi klæbe plakater op, politiske slagord om hinanden.
Bag her har vi kramboden, hvor man ikke kan købe noget.
Alt heri lokalet skal udtrykke det, vi vil sige!
Og…
…af og til kommer to politifolk ind og fikserer publikum.
Slut med at sidde der passivt isoleret fra skuespillerne.
Tilskuerne skal deltage aktivt. Kukkasse-teatrets tid er ovre!
Skuespiller og tekst er et element 1 stykket, men ikke midtpunktet.
Rummet, lyset, væggene, alt må smelte sammen til en stor effekt.
Først da har vi ægte teater! Arbejderne skal have totalteater!
Et teater der ryster dem, og giver dem glød.
Jeg er enken Queck og bor i huset, bageren ejer. Jeg skylder renter.
Jeg skal forsørge syv børn. - Vent lidt!
Den halve time skal betales. Her står vi og venter for Dem.
Her råder logik, og her råder sult.
Ja, jeg skylder allerede 51 mark.
Jeg har ikke spist i dagevis. lkke engang…
Dumme gås!
De saboterer mit arbejde. Jeg ved godt hvorfor.
Niklas og hans partibande står sikkert bag det her.
Hvorfor sufflerer De ikke?!!
Glem det! Talentløse provinsfolk skaber ikke revolutionsteater!
Med dilettanter kan man slet ikke lave teater!
Også revolutionen behøver professionelle!
Jeg byder på en dram, så vi kan skåle på revolutionsteatrets død.
Niklas, du har jo knald i låget.
Goddag. To snaps, Hansemann.
Hvad med en oprørsk aften?
Jeg byder Dem på middag. - Mig...?
Godmorgen. - Godmorgen.
Du sover jo stadig. - Jeg er vågen.
Jeg ringede til købmanden. Han er utålmodig. Vi skylder meget.
Undskyld at jeg ikke virker så frisk.
Hvis jeg red som dig hver morgen, ville jeg nok se dejligere ud.
Men i vore kredse er den ædle form for sport ikke gængs.
Du giver den som den krænkede ægtemand. Ren Moliere.
Hold nu op!
Det er ikke gængs at ture hele natten med en nationalsocialistisk slyngel.
Niklas er ingen slyngel. - Alle nazister er slyngler!
Man skal ikke omgås dem. Man bliver tilsmudset.
Trist at netop du ikke forstår det, men I er så liberale i din familie.
Ingen holdninger, blot nysgerrighed. Et standpunkt er blot psykologi.
Jeg har ondt af Niklas. Han får småroller og tjener intet.
Og I behandler ham skidt. Han vil have støtte og derfor er han i NSDAP.
Der ser man, hvor meget forståelse du har for den stodder.
"Vores behandling"! Hvad tror du de gør mod os, hvis de får magten?
Må Gud skåne os for det. - Og alligevel taler du med ham.
Det er borgerlig tolerance. Fuld forståelse for dødsfjenden.
Du ville nok indgå kompromis med den fascistiske terror.
Og jeres liberalisme kan nok vænne sig til lidt diktatur.
Nej tak. Må jeg fortælle dig noget?
Dat er normalt at spise æg 1 egen skal og med salt.
I Villa Bruckner skal det I glas og have 6 krydderier. Meget originalt.
Men gør ikke nar af en som ikke er vant til sådan en originalitet.
Førsteelskeren i Halberstadt? - Herbert Boltz.
Hvor optræder Gavanicz? - Heidelberg.
Hannelore Kühn? - Mannheim.
Og deres Othello? - Max Krause.
Og lago? - Johannes Fiedler.
Desdemona i Leipzig? - Käthe Müttel.
Og den sentimentale i Jena? - En dum ko, Lotte Lindenthal.
Og hvorfor er hun en dum ko? - Det ved jeg ikke, men det er hun.
Jeg ved hvorfor du krænker hende. Hun er ven af en lederi NSDAP.
Titler og navne på hendes elskere interesserer mig ikke.
Desuden er listen nok lang…
Pas på, Höfgen...!
Jeg finder mig ikke i at du krænker en dame blot fordi hun er i NSDAP!
Og fordi hun er ven med en tysk helt!
Du finder dig ikke i det? Ser man det…
Hold nu op. Du er fuld.
Det er jeg ikke. Tværtimod.
Jeg er vist den eneste medlidt æresfølelse tilbage.
I disse jødebefængte kredse er det i orden at fornærme kvinder.
Slip mig!
Nej
Fald nu ned. - Forsvind!
Jeg tror på, at du ikke er fuld.
Så er der ingen formildende omstændigheder.
Du får lov at slippe for at lide mere i dette jødebefængte miljø.
Det lover jeg.
De har nok ret.
Han har opført sig umuligt.
Men jeg kan ikke smide et sygt og ubemidlet menneske på gaden.
Syg…? Han er slet ikke syg.
Hvorfor så ubeslutsom? Altid rede til kompromis!
Som regeringspartierne!
Undskyld. Vi må vise det pak, at de ikke kan gøre, som de vil!
Jeg beder dig. Kræv nu ikke at han bliver fyret.
Er det ikke straf nok ikke at få roller i næste sæson?
Han ved jo ikke hvad han sagde i går.
Jeg undrer mig, Otto.
Jeg undrer mig over, at jeg hører netop dig sige det.
Hold dig til sagen. Han må ikke blive martyr.
De politiske forhold… - Undskyld, jeg afbryder dig.
Det her er interessant men teoretisk. Det giver ingen mening.
Sagen er enkel. Ham eller mig. Forlader Niklas ikke teatret, så….
… forlader jeg det. - Hold nu op med det sludder.
Vær helt rolig. Han bliver sagt op i dag.
Højere!
Slut! Det er da ingen sørgemarch!
Forfra!
Lys.
Direktøren beder dig se på plakaten. Den skal hen til trykkeriet nu.
Selv ikke her i huset kan nogen finde ud af at stave mit navn.
Jeg hedder ikke Henrik, men Hendrik!
Hendrik Höfgen. Et navn man vil lægge mærke til.
Jeg kan og vil ikke binde mig. Det får jeg dårlige nerver af.
Som fastansat er man bundet, og jeg må være f.
Provinspublikummets yndling vil jeg ikke være.
Nej, det vil jeg ikke.
Så De vil altså forlade Hamborg? - Det er ikke afgjort.
Professoren giver mig en gæsterolle, og man ved ikke hvad det bringer.
Jeg skal spille mod fru Martin. - Godt,
Tag imod tilbudet. - Tak.
Berlin!
Tak, mine damer. Vi ses i morgen. - Farvel,
Så De er denne Höfgen.
De har venner. Teaterkendere bragte Deres navn på bane.
Også Deres svigerfar nævnte Dem, da vi mødtes i kulturministeriet.
Og nu også Dora Martin.
Til hverdag er jeg anonym, men ikke på scenen, håber jeg.
Men svigerfar beskrev denne forandringsevne rammende.
Ja, man kan jo forsøge med Dem.
Men forvent ikke for meget. Det er ikke noget stort engagement.
I Hamborg havde De sikkert en anstændig indtægt.
Her må De nøjes med mindre i starten.
Stiller De store krav? - Penge interesserer mig ikke.
Jeg er temmelig beskeden.
Det jeg behøver hver dag er kun en ren skjorte og lidt eau de cologne.
Aftal detaljerne med frk. Bernhard. Hun vil give Dem besked.
Godt… og hils Deres svigerfar.
Hendrik Höfgen. - Ja. Her er kontrakten.
Tak.
Må jeg...?
700 mark i gage før skat. Ingen krav om særlige roller.
Sådan.
Vær rar at sende blomsterne…
…med dette kort til fru Martin.
TAK!
Nå, Hendrik Höfgen...?
Nu er du nybegynder.
Ryet fra Hamborg, rutinen, trygheden har du lagt bag dig.
Nu skal du samle alle dine kræfter.
Og det her skal arbejdes væk.
Hvem er det? - Ham fra Hamborg, Martins kæreste.
Ikke frk. Bernhards? - Du er fejlinformeret.
Godaften! Godt, De kunne komme, selv om De har så travlt.
Her er nogle af Deres beundrere. Davidson fra London Times.
Caesar von Mock… Müller Andree.
Jeg beundrede Dem i det russiske stykke. De bevæger Dem fabelagtigt.
Ingen anden, ikke engang Conrad Veidt, er mere udtryksfuld.
Vi vil følge Dem med interesse.
Men vogt Dem for kulturbolsjevismen der hersker på Kurfürstendam.
Hvad skal det sige?
Den tyske kulturs fornyelse må udspringe af det tyske væsen.
Russisk dans og franske salonstykker er tysk ånd og folk fremmed.
Enhver kultur må finde sine nationale rødder.
Men netop nu har Tyskland en stærk national bevidsthed.
Det vil nok påvirke kulturen, som er i trygge hænder hos Höfgen.
Skål for Deres karriere og for tysk kultur.
Leni, kender De Höfgen? Berlins nye teaterstjerne.
Det står nok i Timesi morgen. - Jeg så Dem. De dansede.
Ja, jeg danser ofte og gerne. Jeg havde en god lærerinde.
Karakterfuldt hoved. Jeg vil lave en buste.
Ud! - Jødesvin!
Forsvind! - Ja-ja.
De var jo fulde.
En af de mest kendte skuespillere fra statsteatret.
Glem berømthed og statsteater: Jeg er jeres kammerat Höfgen!
Jeg dikterer. Overskrift:
"Höfgen erobrede med et slag Berlins arbejderes hjerter."
Nyt afsnit.
Hendrik? - Hej.
Jeg var hos antikvitetshandleren. Jeg købte billedet og nogle småting.
Det gør ikke noget, vel? - Nej da?
Du får det snart at se. Jeg skal lige klæde om.
Jeg elsker dig, Barbara. Ikke kun din far og bedstemor.
Jeg elsker dig. Jeg, Hendrik Höfgen.
Velkommen i mit hjem, Sebastian. Jeg må gå. Teatret venter.
Men efter forestillingen kan vi jo tale sammen igen.
Op!To!
Tre! Fir
Fem! Seks!
Fører, befal! Vi er vort folks kraft.
Sammen skal vi skabe en ny verden!
Hvad laver din far? - Anlægger gader.
Og din? - Bonde.
Og din? - Lærer. Han uddanner os.
Og din far? - Bager brød til vort folk.
Møller, han maler vort kom. - Læge. Han gør os raske.
Murer, han byggede vore huse. - Elektriker.
Vi er et samlet folks sjæl. Alle har vi samme mål.
Enighed og styrke! Vi følger Føreren…
Nej! Det overbeviser ikke. For slapt!
"Vi er et samlet folks sjæl. Alle har vi samme mål!"
"Enighed og styrke! Vi følger Føreren!" En gang til: En, to, tre!
Enighed og styrk! - Igen!
Højere! En gang fl! Vi følger Føreren!
Blod…
… er en helt særegen saft.
Lad os sanselighedens dyb stjæle glødende lidenskab.
Mål og måde er jo ikke fastsat. Vil du nyde glæder under et ridt-
så nyd det, der begejstrer. Grin nu fat i det…
Og vær ikke dum. - Glæde er der ikke tale om.
Sanseløshed, smertelig nydelse…
Forelsket i had, vederkvægende trøst.
Tro du mig, som har døjet denne kost i mange tusind år:
Fra vugge til grav intet menneske denne surdej udstår!
Tro mig, alt dette er blot skabt for en Gud!
Han befinder sig i evig glans. Os har han anbragt i mørket.
Hver eneste dag og nat… - Men jeg vil!
Det lader sig høre. Men en ting gør mig bange:
Tiden er kort, og kunsten lang.
Jeg tror, De bør lade Dem belære. Det er bedst som poeten at være.
Lad Herrens tanker strejfe vidt. Sank alle evner ind, helt frit!
Løvens mod, hjortens hurtighed, sydens fyrighed, nordens ihærdighed.
Lad ham lære dig den kunst at forbinde mod med gunst.
Så De med ungdomsdrift kan forelske Dem med en plan!
Sådan en herre vil jeg gerne se. Hr. Mikrokosmos, kanske.
Hvad er jeg da?
Kan jeg ej menneskets krone få, som alle sanser helst vil nå?
Du er i grunden det, du er.
Bær parykker med millioner af lokker.
Sæt din fod på alenlange sokker!
Du forbliver dog altid det, du er.
Det var vidunderligt. Det var Deres livs rolle.
Mephisto er Deres livs rolle. - Aner jeg et stænk af spydighed?
Nej, alle må være, som de er. - Men jeg takker Dem…
Nej, glem de sædvanlige fraser.
Hvilke planer har De? - Jeg er ved at lære engelsk.
Jeg skal arbejde i Amerika. - Hvorfor?
Her går tæppet snart ned. Har De ikke bemærket det?
De har en fantastisk position her. De går fra succes til succes.
Flere tusinde elsker Dem. - De vil snart elske en anden.
Der vil altid blive spillet teater, uanset hvad der skeri Tyskland.
"Uanset hvad der sker?" Mener De det?
Ja, lykke til, Det varer længe, før vi ses igen. Jeg rejser snart.
En af de nærmeste dage...? - Ja, før det er for sent.
Men det vil gå Dem godt. Uanset hvad der skeri Tyskland, tro mig.
Der er åbent.
Jeg låser aldrig, Mephisto. Jeg behøver ej lås og forsikring.
Du har garanteret låst hos dig. - Det behøver jeg ikke.
Sæt dig, min herre, her hos mig.
Du kunne have fundet et pænere sted til mig.
Har du meldt din ankomst? Og vagtmesteren?
Hvad sagde han? - Han var fuld, nynnede en schlager.
"Uden slips og uden penge…." Jeg fik nøglen og flyttede ind.
Jeg har virkelig længtes efter dig.
Og din kone? - Nej! Hun er hos sin far, Gudskelov.
De er bekymrede for republikken…
I Hamborg er udlændingene også bekymrede for Tyskland.
For tysk kultur, hvor du er første-papegøje.
Der truer en stor fare. Hvad planlægger jøderne mod Tyskland?
Alle taler om dem, selv horerne, som ikke går op i buksernes farve.
Barbara har forstand på politik. Passer hun på dig?
Nej. Hun har en helt anden mening end mig.
Har du sagt det til hende? - Nej, hvorfor skulle jeg det?
Ord betyder jo ikke alt.
Du.… jeg vil meget gerne i seng med dig.
Skal jeg rede sengen?
Ja!
Hendrik!
Hendrik, vågn op!
Er du her allerede? - Jeg tog et tidligt tog.
Hvad sker der? - Hvornår gik du i seng?
Jeg er træt. Jeg filmede hele natten. Hvorfor?
NSDAP vandt valget. Ved du, hvem der er kansler?
Kan du høre det?
Er korporalen fra Böhmen kansler? - Her…. læs det.
Nazisterne behøvede vi jo ikke frygte…
Husk på, hvad der skete med Niklas.
Det kan få ubehagelige følger. Hvad gør vi nu?
Nu må vi holde hovedet koldt og ikke gå i panik.
Så kabaretklovnen fra Østrig er blevet kansler?
Vi har jo oppositionspartierne. Kommunister og socialdemokrater.
De sørger nok for, at træerne ikke vokser ind i himlen.
Måske fører det til væbnet modstand.
Og selv om de skal regere, så angår det ikke mig.
Ingen ændring. Jeg er fra Rhinland. Som min familie. Hvad kan der ske?
Og desuden er jeg skuespiller!
Jeg går I teatret, spiller, helst godt, og så går jeg hjem. Basta!
Nogle emigrerer fra et land, hvor kunstnerisk arbejde er umuligt.
Vil du lade dig bebrejde, at du er blind for verden uden for teatret?
Barbara, der var valg! I et demokrati, Et parti vandt.
Det er sket før i historien. Jeg har aldrig gået op i politik!
Forstår du ikke hvad der foregår?
Nej, tag den ikke. Jeg er her ikke! Jeg er syg!
Sig, hvad du vil.
Tror du, det hjælper at gemme sig og "ikke være hjemme"?
Du stikker hovedet i sandet. Er det stillingtagen ikke at tage telefonen?
Her har du mit svar! Hamlet. Shakespeare!
Selvbedrag! Er friheden truet, tager vi stilling eller rejser!
Dette er den eneste frihed for mig… for en skuespiller.
Du kan ikke gemme dig bag Shakespeare på en scene!
Barbara, jeg er skuespiller! Og jeg vil altid være skuespiller.
Du kan rejse, også din far. Du kan male kulisser hvor som helst.
Du kan købe antikviteter! Men jeg behøver det tyske sprog!
Mit hjemland! Forstår du ikke det?
Hvem er det? - Otto.
Jeg skal tale med dig. - Kaffe...?
Nej tak. Jeg vil bede dig optræde med os igen.
Det er det eneste svar, vi kan give på det, der sker nu. Optræde samlet.
Vi må demonstrere, at vi er her, så vi har en chance fremover.
Skal vi lade publikum tæve hinanden? Vi må udtænke en taktik.
Så falder vi på knæ for altid. Vi må trodse demagogien.
Det venter de af os ubeslutsomme. Vi må opfordre til modstand.
Otto, vi er skuespillere. - Jeg mente på scenen.
Men jeg er uenig. Lad os vente. - Nej, vi må gøre noget… i aften.
Otto, jeg vil hellere være reserven.
Gudskelov. Ingen forestilling i dag.
Filmkontrakt. Udlandet.
Producent: Altenburger.
Hun er virkelig nydelig. Hun sidder til højre i kirken.
Tak, det var fint.
Og så scenen hvor I to forfølger den unge dame på borgmuren.
Hvad er der? Er det allerede fyraften?
Rigsdagen er brændt ned. De siger, kommunisterne satte ild til den.
Deres kone er rejst til Paris og bad Dem følge efter.
Hun turde ikke ringe fra Berlin. Tag ikke tilbage. Jeg tager til Wien.
I Berlin er mange, som du kendte forsvundet, Otto Ulrichs f. eks.
Alt kan åbenbart ske. Jeg frygter, vi aldrig kommer tilbage.
Nazisterne har ført lister, hvor din svigerfar, din kone og du er nævnt.
Tag aldrig mere til Berlin! Lov mig det!
Skål, og tusind tak!
For Europas smukkeste skuespillerinde.
Hvornår rejser De hjem? - Jeg bliver nogle dage I Budapest.
Byen er jo smuk. Så tager jeg til Wien.
Jeg forstår Dem.
Nu skal jeg sige Dem noget: Jeg tager heller ikke hjem.
Jeg engagerede Dem, så også De kan slippe ubemærket væk.
"Jeg fik adressen af filmselskabet. Jeg håber, brevet når frem."
"Jeg er i Berlin og har en filmrolle i en komedie."
"Her har jeg lært Lindenthal at kende."
Hun er ven med en flyvåbenofficer, en af de mest magtfulde nazister.
Lindenthal er storartet. Hun udnytter aldrig sin indflydelse.
Jeg fortalte hende, De er i udlandet og ikke vil hjem til Berlin.
"Men hvad er han bange for?" Hun sagde, De var en stor kunstner.
Hun så Deres Mephisto flere gange. "Vi kan ikke undvære folk som ham."
Hun lovede at nævne Dem for sin magtfulde ven.
I morges sagde hun, at hvilke udskejelser De end har tilladt Dem-
vil man have forståelse, da det gælder en så stor skuespiller.
Deres ven har lovet, at intet sker Dem, hvad De end har bedrevet før.
Altså, Berlin venter Dem. De har intet at frygte.
Her er der ingen, der kan tage Deres plads ved teatret.
Det ved ikke kun jeg, men også Dem, der nu styrer landet.
Teatret er et skjulested for os, hvor vi ikke har noget at frygte.
Sådan vil det også være for Dem. Teatret er et kald.
"Med venlig hilsen, Deres gamle ven Angelika Siebert "
Deres navn? - Hendrik Höfgen.
Beskæftigelse….?
Skuespiller. - Hvor?
Berlins Statsteater.
Er der noget galt? - Nej.
Værsgo.
Tak.
Jeg ved ikke, om De vil finde Dem til rette her hos os.
Her hersker der en anden ånd end den, De er vant til,
Det er slut med kulturbolsjevismen.
Stykkerne af deres gamle venner, og de franske farcer De kunne lide-
dem kan vi ikke opføre nu. Her bliver der lavet tysk kunst.
Jeg så ærlig talt ingen grund til at hente Dem hjem fra udlandet.
Men Lindenthal vil spille mod Dem i et lystspil, hun har skrevet.
Jeg ville ikke stille mig på tværs.
Og rollen som elegant husven og forfører magter De nok sagtens.
Jeg fryser. - Lad mig varme dig.
Har du ikke fyret i det her elendige vejr?
Sådan har du ventet mig? Det må jeg sige… pænt af dig!
Derhenne er der et varmt værelse. Kom.
Nej, jeg har travlt. - Der kan du få varmen.
Der er for koldt her. - Det er den nye hushjælps skyld.
Du skulle sige, jeg behøvede varme. - Jeg er jo lige kommet hjem.
Så skulle du være kommet før, når du ved, jeg kommer.
Mig skal man vente på med utålmodighed.
Og jeg ser min mand dagligt. Og en ting fil.
Hvor er hushjælpen fra? Hun er alt for smuk.
Det er en ære at spille med Dem. Skønt med et sjælfuldt udtryk.
Det er jeg glad for at høre, hvis De ikke blot smigrer.
Smigre…? Jeg har ry for at sige ubehagelige sandheder.
Jeg kan lide oprigtige mennesker.
Vender hun sig om, er alt i orden.
Vinker hun, er det en triumf.
Ti år var jeg der. Etter branden blev jeg fyret. Mohrenwitz også.
Bonetti kom til prøve iført uniform.
Han smed mig ud af kantinen. "Nu har vi jer endelig! Ud!"
De truede mig med prygl. Husværten opsagde lejeaftalen.
Jeg kunne ikke blive I Hamborg. Er De vred, fordi jeg kommer?
Da jeg hørte, De var i Berlin, tænkte jeg:
Måske er der håb alligevel. Så jeg kom bare hertil.
Er De vred? - Nej, Böck.
De kan bo hos mig indtil videre, men sig det ikke til nogen.
Find noget, eller forsvind uden et ord.
I Deres sted ville jeg nok have begået selvmord.
Du får en radio, så du ved, hvad der foregår udenfor.
Gå ikke ud. Tal ikke med nogen her. Du er den eneste i verden for mig.
Er Budapest smuk? - Det ved jeg ikke… ja, ret smuk.
Jeg kunne være taget med. - Du ville ikke komme over grænsen.
Jeg er tysk statsborger. Min far var tysk. Hvorfor kan jeg ikke gå ud?
Hvis du ikke forstår det, så får vi problemer.
Du er grusom! Din fangevogter! Fanden tage dig, din…
… Skuespiller!
De må lade mig spille Mephisto. - Jeg skal prøve.
Jeg glæder mig som et bam ti at se Dem som Mephisto igen!
De kan takke mig for, at De får rollen igen.
De var lidt bekymrede i ministeriet.
At De skulle besmitte "Faust" med gammel kulturbolsjevisme-
også I vor nye opsætning. Den uro fik jeg overvundet.
Caesar, jeg siger tusind tak.
Vil De sende blomsterne…
…til fru Lindenthal?
Godmorgen. - Godmorgen.
Godmorgen, hr. Höfgen.
Niklas?
Lever du stadig? - Godmorgen.
Fint.
Jeg er lige kommet til dette sted og De har min hengivenhed.
Med en mand jeg ville tale, omtalt med agtelse af alle.
Deres høflighed glæder mig. Jeg er som andre. Har De spurgt Dem for?
Antag mig. Jeg har mod, lidt penge og frisk blod.
Min mor ville ikke uden mig være, men jeg vil gerne noget lære.
De er kommet til den rette. - Helst vil jeg ikke blive.
Disse rum og disse vægge, dem finder jeg ikke skægge.
Her er der indestængt og trangt. Til næste træ er der ganske langt.
I disse sale, på disse bænke bliver jeg sløv og kan ikke tænke.
Det er en vanesag, du kan få lyst. Nogle børn skyr morens bryst.
Snart sutter det med velbehag og får mere lyst for hver dag.
Jeg hænger glad om Eders hals, men sig mig…
Hvor er den til fals? - Tag stilling til førend alt…
Hvilket fakultet som får betalt? Det var hertil, ikke?
Medicinens ånd er let at fatte, vist!
Studér den store og den lille verden, og lad det gå til sidst-
som Gud det vil! Enhver lærer kun det, han evner at lære.
Men den som griber stunden, det er den rette mand!
Du er jo ganske velbygget.
Dristig er du nok for tre. Tro på dig selv, så tror de andre med.
Lær især at lede kvinderne!
Hvert ve og ak har blot rod i en ting!
Det skal kureres, og er man blot halvt ærbar-
får man dem alle i kurven.
En titel vil vække tillid første dag.
Du behersker mangt et fag. Har viden alle andre mangler!
At tage pulsen er første dyst! Giv dem et blik, fyrigt af lyst!
Og grib dem om hoften med hast!
Hvis ej livet er snøret for fast.
Ja, det lyder bedre. Man aner hvordan og hvor.
Teori er ukrudt, og ej skønt.
For livets gyldne træ er grønt. Sådan er det.
Jeg hilser den lærde herre. De gjorde det hedt for mig!
Hvad kalder du dig? - Og det fra en der foragter ord?
Som skyer skinnets overflade, og som i væsensdybet bor?
Hos folk som dem kan læse væsnet ud af navnet.
Det er nok at sige fluernes gespenst.
Hvem er du da? - En det af den kraft…
…Som altid vil det onde, og sørger for det gode.
En gåde! De er fordækt! - Jeg er ånden der byder: "Fornægt!"
Og det med rette! Thi alt som er skabt bør gå fortabt.
Meget bedre om intet kom frem. Alt hvad I kalder synd og skam-
undergang, det onde, for at sige det pænt-
er mit egentlige element.
Godaften. Ministerpræsidenten har inviteret Dem til sin loge.
Ja.
Alt går som smurt.
Må jeg præsentere min kollega? - Mephisto!
Lad mig gratulere.
Masken er perfekt. Den onde selv. Den hellige ondskab.
Men blikket er mildt, og håndtrykket blødt.
Men det er vel skuespilkunstens hemmelighed.
At vise kraft og ånd skønt man i virkeligheden er svag.
Nå ja..
Jeg kan tænke mig, at De har forberedt Dem grundigt på rollen.
Hele livet.
Rigtigt, sådan er det jo. Hemmeligheden bag storhed.
Pøj-pøj… Bliv endelig ved, Mephisto.
Höfgens telefon? Lotte Lindenthal…
Höfgen!
Hvad skal De efter forestillingen? Kommer De hen til os?
Der kommer bare et par venner. - Meget gerne.
Jeg kommer. Mange tak! Mange tak! Tak!
Lille Böck...! "Bare et par venner...!
"Bare et par venner"!
Er jeg ikke en utrolig skurk? - Skurk? De har kun nydt succes.
Skål for fornyelsen af tysk kultur.
Skuespillerne leve. - De leve! De leve!
Vort teater rummer elementer som intet har med Tyskland at gøre.
Vi må have et åndeligt toldsystem mod kultursmuglere.
Så fremmede elementer i vort sprog, vor litteratur og vort teater-
ikke kan forgifte det mere. Det bliver grænsevagtens opgave.
I en sådan åndens grænsevagt må også kulturarbejdere virke.
Forstår De mig? - Ja, hr. general.
Der er mange, som ikke forstår det.
Se på dette maleri.
Et af den tyske romantiks mesterværker.
Og hvor finder jeg det? På lageret hos en kunsthandler med accent…
Skal jeg lade det restaurere? Nej.
Liebermann er ikke malerkunstens fremtid.
Jeg er fængslet af Deres Mephisto. De har gjort ham nærværende.
Han er en løjerlig gut.
Skjuler enhver ægte tysker ikke lidt af Mephisto i sig?
Tænk, hvis vi bare var faustiske. Det ville passe mange fjender.
Nej, Mephisto er også en tysk nationalhelt.
Man må bare ikke sige det til folk.
Nu må jeg gå. Kom i overmorgen. Der kommer udenlandske journalister.
Franske, belgiske, engelske. Der er meget, de vil vide.
Især hvad Tyskland betyder 1 dag og den tyske kultur.
Det skal jeg fortælle dem. De kan give detaljer, fx. om teater.
Maleri, skulptur, arkitektur. De skal få noget at skrive om.
Jeg vil have, at de hører det fra fagfolk.
Sig mig, hvorfor er Deres håndtryk så blødt?
Goddag. Så ses vi igen. Som tiden dog flyver!
Flot Mephisto. Stærkere end før, men første gang var det også godt.
Jeg anede allerede da kernen til det, som nu blomstrer.
De var med i et Lindenthal-stykke. Hun skildrer tyske kvinder godt.
Sig mig, hvad gør vi egentlig her? Spilde tid på udlændinge… hvorfor?
Ministerpræsidenten siger, at de har spørgsmål om tysk kultur.
Så De har talt med ham…?
Goddag… ministerpræsidenten ville tale med mig. Vi er snart færdige.
Det er de gamle statuer. Skal de rives ned eller blive stående?
Som om fremtiden afhang af det… Jeg vil lave en buste af Dem.
Hvem er De? Forskellen på Dem som privat og Mephisto er forbløffende.
Her virker de genert, ikke diabolsk. Jeg vil lave en buste af Dem.
Men i ler eller bronze? Hvad er De lavet af?
Måske en blanding.
Jeg kunne lide Dem som Mephisto. Jeg så kun på Dem.
Jeg skal holde udstilling. Generalen vil se den. Fint hvis De også kommer.
Her er mit nummer. - Tak.
Har De tid, så ring til mig, og besøg mig i atelieret.
Jeg vil modellere Dem. Egenartet ansigt. Tysk, men altid i forandring.
Det er skuespil. Resten er ydmyghed og flid.
Jeg har afsløret Deres hemmelighed.
Det er overraskelsen, ikke?
Det uventede.
Jeg har iagttaget Dem på scenen. Altid anderledes.
Umotiveret hurtig. Når publikum venter noget andet: Langsom, træg.
Men altid overraskende og uberegnelig.
Du vækker følelsen af at opleve for første gang-
selv noget publikum kan udenad. Det er hemmeligheden.
De har bevidst for lange pauser, de præcise betoninger…
Jeg tror, jeg lærer af Dem. - Man skal være uforudsigelig.
Tilskuerne behøver ikke vide, hvilken retning næste skridt tager.
Så kan de ikke forberede sig.
Netop. Og måske lå det barel en rytmeændring, et langt åndedrag.
På teatret er det de andre, der spiller kongen.
Men vigtigst er opbygningen. Skift mellem piano og fortissimo.
Det kræver følsomhed, kunstsans. Med mine ord; En forfinet kultur.
Hører jeg ordet kultur, afsikrer jeg min revolver… borgerligt ævl!
Som bolsjevikkerne ævlede for at vinde akademikere og småskolelærere.
For ikke at tale om kunstnerne.
Også jeg forblev ikke uberørt af kulturbolsjevismen.
Jeg må tilstå, at jeg længe flirtede med venstrefløjen.
Alle kan jo begå dumheder.
Det var dårlige, forvirrede tider. Vi tager en lille en.
Hr. general, andre dygtige kunstnere har begået de samme dumheder.
De soner synder, man tilgav mig. Det ligger mig på sinde.
Jeg beder for en bestemt person. For en ven, om De vil.
Jeg kan love, at han har bedret sig. Jeg beder for Otto Ulrichs.
Otto Ulrichs, hvem er det? - Han ledte en kommunistisk kabaret.
En slet fyr. - Det er han ikke.
Måske noget letsindig, ja, men ikke slet.
Han er næsten for anstændig. Lover han noget, holder han det.
Nu er jeg ved statsteatret.
Ved du, hvad der er underligt? At jeg ikke kan tro det.
Jeg kan heller ikke fatte, at jeg står her ved dit vindue.
Jeg ved, det er virkeligt, men det føles ikke sådan.
Storartet. - Herligt, virkelig.
Et tysk værk… som ikke enhver tysk kunstner i dag ville have evnet.
Et modigt værk.
Kom, Mephisto!
De skal også skrive under.
Hvad var det, jeg sagde? Det bliver en succes.
Skurk! De besøger hende i hemmelighed.
Og nu en personlig tilføjelse. Det er et modigt værk.
Modigt fordi det skildrer vor tid, vil virke ved skønhedens kraft-
uden at være affekteret og uden borgerligt snobberi.
Og det trodser den forkrøblede smag hos kulturens pralhalse.
Her ser vi muskler og profiler.
Vi ser mennesket som sunde mennesker vil se det.
Stærke, og smukke i deres styrke.
Stridende, og sejrende i striden.
Goddag. Pragtfuld tale. - Nicoletta, er du her?
Kender I hinanden? - Meget godt.
Hvornår kom du til Berlin? - Jeg ville byde dig på middag.
Jeg læser alt, hvad de skriver om dig. Hvor skal vi spise?
Hvor du vil. Hvad med Hamborg? Overlever de uden mig?
Nu er jeg her for at invitere dig ud. Hamborg er passé.
Han tager ikke med. Direktøren er i Schweiz. Han forsvandt bare.
Han rejste fra alt, han gav ikke engang Motz besked.
Bare… pist væk. - Han er landsforræder.
Hvorfor skal du optræde med dem? - Jeg blev bedt om det.
Andre bliver også bedt. Behøver du gøre det?
Ja, det er udelukket at sige nej. Den der siger noget andet lyver.
Og generalen er en flink mand, som har forstand på teater.
Og han er ikke så småtskåren, som folk er flest.
Du er en flink fyr. Du opfører dig altid pænt.
Ja! Jeg vil gerne opføre mig pænt!
Det kan jeg lide. - Så opfør dig pænt.
Men det er lidt svært at være hos mig og opføre sig pænt.
"Fordømte negerkvindfolk!"
Jeg kan ikke gøre for jeg er forkert. På gaden kan folk spytte på mig.
Jeg kan ikke ændre det. Hår, næse… Selv om jeg skammer mig over det.
Og trods det er jeg tysk. Tysk neger! Tysk er mit modersmål.
Hvad skal jeg gøre? Hvor skal jeg tage hen?
Jeg ved det ikke. Jeg ved ikke engang, hvad der sker med mig.
Du tænker bare på dig selv!
Og jeg idiot drømmer om børn, en lille pige…
Det ville være kønt!
Kan et bam gøre for, at det skader sin fars karriere?
Nu er det nok! Det er nok.
Så nu er det nok?!
Jeg forstår godt, at din kone ikke kunne holde dig ud.
Her. Her er et billede af dig. Se! Kan du genkende dig selv?
Jeg skal tale med Dem om noget. - Ting De ellers siger bag min ryg?
Hvad mener De? -'Han går over lig", osv. Ikke sandt?
Jeg bestrider ikke, at jeg ikke kan lide Dem.
Hvad vil De? - Underskriv det her.
Min underskrift…? Hvorfor? Krav om lønforhøjelse?
Eller fordi brandforskrifterne ikke giver sikkerhed nok?
Det gælder moral, nu vi taler om sikkerhed.
Og da mener jeg ikke bare teatret.
Hvad protesterer De mod? - Ledelsen krænker vore rettigheder.
Er De ikke med i NSDAP? Det var De allerede I Hamborg.
Jeg melder mig ud. - Det er Deres egen sag.
Vil De læse protestbrevet og underskrive det?
Uafhængigt af hvad jeg mener er De landets førende skuespiller.
Jeg skal fortælle Dem noget. Det der vil jeg ikke læse.
Og pas på, De ikke trækker de andre med i faldet.
Niklas, skrid ad helvede til.
Jeg lader mig ikke provokere af en skiderik som Dem.
Du godeste.
Til lykke, kære Höfgen.
Ja, der er typer, man kun kan bede gå ad helvede til, Præcist formuleret.
Havde De været soldat, ville jeg have forfremmet Dem.
Jeg kom i øvrigt i tanke om, at De ikke har noget at frygte.
Astrologi er en hobby jeg har fra mine år som krigsflyver.
Der står kun gode ting i Deres horoskop. Held og lykke, Höfgen.
Tak.
Hvad er der? Godmorgen.
Godmorgen.
Gå dig en tur.
Vi meddeler, at vor kollega Niklas omkom i en bilulykke.
Statsteatrets Administration
Forfærdeligt. Og så så ung.
Men jeg brød mig ikke om ham. Der var noget foruroligende over ham.
Foruroligende…
Det var bestemt ingen ulykke.
Han viste dig vel protestbrevet? - Er du vanvittig?
Mage til sludder!
Hvorfor var det ikke en ulykke?
Tror du, regeringen behøver fingere et drab på en ubetydelig skuespiller?
Det her er da ikke et dårligt teaterstykke!
Man skal se sig for I trafikken.
Jeg har store planer med Dem. De kan sige nej og forblive skuespiller.
Så kan De ikke gøre alt det, De kan gøre for sagen.
Åbningstalen var god. De er ikke bare skuespiller.
De sagde det væsentlige. Lav en selvbiografi og giv mig den.
Så hurtigt som muligt. Höfgen...
De bliver direktør for statsteatret. Opgaven er enkel.
Altid fuldt hus I statsteatret og publikum skal begejstres.
Forstået?
De behøver ikke gå i detaljer om tiden i Hamborg.
De behøver ikke nævne det revolutionære teater.
De kan nævne nogle roller.
Hvad forestillede De Dem egentlig i Hamborg?
Hvordan faldt det Dem ind?
En tysker som agiterer for russisk bolsjevisme…!
Ufatteligt.
Hvor er Deres kone? - I Paris, såvidt jeg ved.
Forkert, Hun bor i Amsterdam og agiterer mod sit fædreland.
De laver en avis.
Og I skriver ikke til hinanden? - Vi har slet ingen kontakt.
Skilsmissen vil gå smertefrit. Det sørger jeg for.
Tyskere som forlader Tyskland…
De kunne ikke knække os. De underskrev deres egen dødsdom.
Der hvor de svage dør, bliver menneskeheden sund.
Politik, som teater, er en kamp.
Og enhver genopbygning er starten på en ny krig.
Men det handler ikke om det nu.
Hamburg…
Der er mange udlændinge der, natklubber… Jeg forstår Dem.
Men hvad gør… Jeg vil ikke fornærme Dem. Vi er jo mandfolk.
Hvordan endte Hamborg-borger i Berlin? Juliette Martens.
Forsørger De hende?
Engang sagde De med god følelse i et selskab:
"Professor Bruckner er ikke fremtidens mand."
Med endnu bedre følelse blev De skilt fra hans datter.
Hvis De har så god en næse for sunde og rigtige holdninger-
hvordan er det negerkvindfolk så endt i Berlin?
Mephisto…
Det er racekriminalitet. Hav ikke billeder af hende I huset.
Hr. general… - Vent, jeg er ikke færdig.
Jeg håber, De forstår mig fuldstændig.
Ja. - Altså...
Der må ikke ske hende noget. - Overlad det til mig.
Jeg beder om, ministerpræsident, at hun uhindret kan forlade landet.
Stol på mig. En god tur til grænsen, og glem denne det af livet.
De holder pressekonference. "Information om tysk teater".
Repertoiret, planer, opsætninger.
I oktober er der et kulturarrangement på ambassaden i Paris.
Jeg ser gerne, at De kommer.
Böck...! De ved også besked med ham.
Böck? Böck!
Hent min notesbog.
Böck bliver.
Her er den. - Giv mig den.
Jeg må ringe til venner. En ven jeg kan…
Her, find mig en ven. - Du har jo så mange.
Venner…!
Nicoletta von Niebuhr. Find nummeret og ring op.
Kaffe eller te?
Direktør, ja eller nej?
Kan jeg? Må jeg? Skal jeg?
Er det min pligt? Kan jeg være til nytte?
Kan jeg hjælpe nogen? Og bør jeg i så fald hjælpe?
Eller er det her bare endnu en rolle?
Eller emigrere til USA? Jeg kan tjene lige så meget på film som Martin.
Siger jeg ja til et sådant embede under denne regering, så…
Vil jeg det overhovedet?
De har brug for mig.
Jeg var næsten emigrant. Nu beder de mig redde teatret fra konkurs.
I morgen tidlig skal jeg svare.
Himlen har åbenbart store planer med mig.
Så har du jo vundet.
Vil du hjælpe mig?
Jeg ville have været stolt af dig.
Ja, jeg vil hjælpe dig, Hendrik.
Man skulle have haft evigt liv.
Her er pas og visum til Frankrig. De har 5 minutter til at pakke.
Men hvorfor? - Vi venter. Skynd Dem.
Tak mig ikke for lønforhøjelsen. Det var en betingelse for at sige ja.
Fuldt af støv!
Vær lige så omhyggelige hos statisterne som ellers.
Ellers må damerne desværre forlade vort statsteater.
Jeg håber, vi samarbejder godt. Er der noget, så kom direkte til mig.
Jeg vil gerne byde på kaffe.
Her har De penge til den… Desværre kan jeg ikke deltage.
Joachim vil tale med Dem. - Send ham ind.
Vent, Hannelore!
Sådan. Nu kan han komme.
Jeg vil høre, hvilke roller jeg kan få. Dig kan man jo snakke med.
Du er skuespiller og forstår. Du er ingen direktørtype.
Jeg må lade som om, han siger noget vigtigt.
Skuespillere skal føle sig godt tilpas. Det gælder også mig.
Nej, jeg kan ikke lide premierer.
Altid smile og være venlig. Et eneste stort, stivnet smil!
Jeg hader det!
Det er ikke godt. Overhovedet ikke!
Godmorgen! Går det godt? Og familien?
Og datteren fik sit svendebrev? Så på gensyn.
Godmorgen.
De har ikke bemærket det…? Ny habit, nye sko, ny direktør?
Nej.?
" At eksbolsjevikken Höfgen som direktør for statsteatret…."
" lader sin tidligere kammerat optræde i Hamlet-opsætningen."
Hannelore? Er rollebesætningen ti Hamlet hængt op endnu?
Fint. Lad os vente lidt. To dage. Tak.
Jeg må byde på mere end gamle partikammerater.
Man må have kontakter, pleje forbindelser. Sådan er systemet.
…og så kom der et preussisk statsteater…
De skulle sætte Faust op med en dukkemand som Mephisto.
Denne dukke var en vis Höfgen...
Det var frygteligt. Statsteater, nej!
Hvorfor gør jeg det.? Fordi jeg synes, det er sjovt.
Jeg må glæde mig over amatørteater, engagere blondiner, ikke talenter.
De fleste har jo ikke talent.
For nylig i Frankfurt… Efter markis Posas tale om tankefrihed-
klappede folk demonstrativt, så forestillingen blev taget af.
I München, "Die Räuber” af Schiller, vor nationaldigter. Ufatteligt.
Og vi skal opføre tysk dramatik. Men hvem skal vi opføre?
De bedste er emigreret. De som er tilbage, skriver ikke mere.
Jeg fatter ikke, hvilken slags teater man stadig kan lave her.
Jeg må grave nogle gamle farcer op, rokoko-paryk, hvidt…
Men det bedste er regeringens ønske om Shakespeare. Folkeligt stof!
Sæt op "Som man behager'. De fordrevne vender hjem.
Så viser vi alle som er mod diktatur at modstandsviljen findes.
Det hørte jeg ikke. Det kan jeg ikke have hørt.
Er jeg ikke en utrolig skurk?
Er det ikke et vanvittigt svineri, jeg er i gang med?
Forst og Nickliseh, medlemmer af fagforeningen…
"… fra et folkeligt synspunkt må vi skride til opsigelse af…"
Godmorgen. - Godmorgen.
Hvordan går det? - Fint.
Godmorgen.
Og Dem? - Jo tak.
På gensyn.
"...De to scenearbejdere Fürst og Niklisch..."
" er uerstattelige her."
"Uden dem kan vi ikke sikre en smidig drift af teatret"
Punktum, dato, hilsen, underskrift,
TYSKERE! Tål ikke nazisternes undertrykkelse!
Den Tyske Ambassade
Har du noget med fra Tyskland? En læderfrakke?
Dem er der mange af. De som udviste mig havde dem. Det er herremoden nu.
Dine øjne er så døde. Sikke et blik…!
Tomt? - Snarere sløvt.
Jeg har følt mig sløv på det sidste. - Sådan var du aldrig før.
Jeg har tænkt meget på dig. Jeg er dig stor tak skyldig.
Uden dig havde jeg været i KZ-lejr, hvis jeg havde været i live.
Hvis du trives hos mig, så bliv her.
Jeg skal sørge for dig. Du kan blive her et stykke tid.
Så finder vi på noget. Du er jo begavet.
Jeg kunne være taget til USA. - Der kan du se.
Jeg tror, jeg var meget begavet. Men også frygteligt fej.
Hvad skal jeg blive? Statist? Scenearbejder?
Er disse hænder skabt til fysisk arbejde?
Jeg forsørger dig jo!
Hendrik Höfgen.., tænk på-
at du tilhørte mig.
Juliette, nu må jeg gå.
Ses vi igen? - Ved ikke. Jeg skal hen på hotellet.
Må jeg følge dig til toget? - Nej, du passer ikke ind i billedet.
Fint, glem det. Vi gør, som du vil.
Det gør jeg jo.
Jeg er jo her.
Juliette, skriv ikke mere. Det er ikke så godt.
Der er få mennesker i caféen.
Vil du ikke sidde i solen? - Nej, skønt jeg ikke har fået sol.
Må jeg spørge om noget? Lever du stadig alene?
Nej, jeg har venner. Og du?
Venner? i vore dage? Vanskeligt.
At du kan leve i Berlin. Du ved jo, hvad der sker.
Jeg er ved teatret. - Det er også i Berlin.
Det kan du ikke vurdere heri Paris.
Du er ikke blot skuespiller. Nu er du direktør. Du aflagde ed.
Jeg bevægede læberne. Nogen må redde værdierne til en bedre verden.
Jeg vil spille Hamlet, om magten kan lide Shakespeare eller ej.
For dem er det pynt, de kan prale af. "Se hvad vi har. Vi er ikke værst."
Bliv ikke i Berlin. - Min familie er der.
Jeg er gift med teatret. Det ved du.
Jeg kan hjælpe folk i nød. Rejser jeg, kommer der ingen bedre.
Tomme ord.
Det er det samme med dig. Du bliver ved med dit selvbedrag.
Uanset hvor mange du redder er det en blot en gestus over for vennerne.
Du er deres udstillingsvindue. Den anklage slipper du aldrig for.
Vi kan ikke vælge, hvornår vi lever. Tiden kommer til os.
Et helt folk kan ikke emigrere. En skuespiller må bo i landet-
netop for at iagttage og spille dem. Og der er anstændige mennesker.
Det jeg altid har hadet er café-genier og café-modstandsfolk.
Det værdifulde og dermed teatret og kunsten vil altid hævde sig!
Det tror jeg. Og det er sandt.
Hvorfor ville du egentlig se mig?
Det kunne blive farligt for dig.
Sig mig, har du egentlig…
…nogensinde elsket mig?
Hvorfor tror du, jeg er her nu? Havde du lyttet ville du ikke tvivle.
Støtter du det, der sker derhjemme? Det må du jo. Du bor der endnu.
Fortæl mig, hvad frihed er for dig. Behøver du det for at leve?
Eller bare succes, at blive elsket? - Succes. Så elsker mange mig.
De misundeliges vrede er dejlig.
Gør mig ikke ansvarlig for deres afmagt.
Hr. Höfgen...? - Ja, sikke en overraskelse.
Det var for det, der sker i Tyskland. Undskyld mig, frue.
Regningen.
Kommer jeg for tidligt?
Farvel, Barbara.
Må jeg betale?
Hvad kunne jeg have gjort her?
Frihed… Til hvad?
Oberon og Titania!
Jeg hilser…
Jeg hilser vort fortryllende og 1 bedste forstand tyske brudepar.
Ungdommelige, men modne mennesker-
af en race og ædelt blod, som ofte har fængslet os.
Og som efter evne tjener vort nye samfund. De leve!
Tusind tak. - Til lykke.
Marieta!
Hr. general, skønt at se Dem.
Sig hvad I vil, men Grünewald er smukkest i hele verden.
Godt, I kunne komme.
Jeg er og bliver tysk kunstner og patriot, uanset hvem der regerer.
Man kan ikke trives bedre end her, og hvem har så godt tysk øl?
Caesar! Godt, De kom.
"Således når vi stjernerne." Her kan De holde prøver hjemme.
Vi var meget stolte af Dem, da De talte i Paris.
Hvordan De svarede på alle spørgsmål.
Hvordan De åbent og ærligt forklarede hvad dagens Tyskland er.
Bliv ved med at danse.
Godaften.
Sikke en overraskelse. Jeg siger ikke nej.
Til lykke, Mephisto!
Som vor gamle admiral Tirpitz sagde:
"Mål i sigte, fuld fart frem!" Jeg er fuld af forventning.
Til Hamlet, altså. - Også mig.
Og interviewet i Paris gjorde et godt indtryk på alle.
Min kære. Til lykke!
Og mange sunde tyske unge mænd.
Frue…
Fint. Meget fint.
Her kunne jeg trives.
Dejligt…
Ganske dejligt.
Frue.
Til lykke!
Vi har ikke arbejdstid, blot arbejde.
Nu må jeg desværre gå.
Vær lykkelige sammen, Hamlet.
Ved du, hvad jeg har tænkt på på det seneste?
Om vi fortjener det her. Og gransker jeg mig selv, må jeg sige ja.
Hvem andre, om ikke vi, som står for individualitet og kunst?
Vi skal og må kunne hæve os over verdens gang uanset hvad.
Vi er dermed et eksempel og til opmuntring for andre.
Uanset hvor fæl verden er.
Ægte kunst forbliver altid sand og ren. Ikke sandt?
Jeg er jo gift med teatret. Som dig.
Direktør, jeg ville bede Ulrichs underskrive kontrakten.
Jeg kan ikke finde ham. Jeg sendte bud hjem til ham.
Naboen sagde, han blev hentet for to dage siden.
Ring til ministerpræsidenten, og lad mig tale med ham.
Er han der ikke, så bed om et møde, så snart han er tilbage.
Hallo? - Giv mig den.
Höfgen.
Ja, jeg skal tale med ministerpræsidenten.
Goddag. - Denne vej.
Goddag.
Hvad er der? - De hjalp en kollega for nylig.
Nu må jeg bede om det samme igen.
Otto Ulrichs blev hentet for nogle dage siden.
Og derfor kommer De til mig? - Ja, Deres Excellence.
Gå med Dem. Det angår ikke Dem. Her er De ikke kompetent.
Det er bedst, at De ikke tænker på det.
Et godt råd: Bland Dem ikke i alt.
Pas Dem selv, så De ikke bliver trådt flad som en bille.
Tror De, at De er noget?
Ulrichs var forræder. Min direktør bør ikke gå op i forrædere.
Gå med Dem… gå nu.
Ud, skuespiller!
Jeg ved, hvad jeg og teatret har generalen at takke for.
Og jeg ved, at meget af det har vi Dem at takke for.
Derfor vover jeg at bede Dem lægge et godt ord ind for Ulrichs.
Jeg er meget bekymret for ham. - Hvorfor det?
Han er jo død. Har De ikke hørt det?
Såvidt jeg ved begik han selvmord.
Selvmord.
Han vidste, hvad han risikerede. Måske bør vi misunde ham.
Prinsen af Danmark forsager ungdom, rang og kærlighed.
Han er Nordens redder. Den ensomme ridder, ædel af hjerte og vilje.
Med ideen om racens og blodets renhed.
Hamlet er også kompliceret, et stort og enkelt menneske.
Og selv med fare for at gentage mig selv:
Han er nordisk… han dræber.
I kampen hvor han selv går under-
viser han vej til fremtiden.
Han befaler os at leve rent. Det er hans testamente til vor tid.
Ingen svækling. Teatertraditionen har altid vist ham som nervesvækket-
en ødipal dummerniks, en dekadent type. Det er han ikke.
Hamlet er en hård mand. Det mener ikke bare jeg.
De skal lære ham at kende som energisk og konsekvent.
Hamlet er også en fare for det tyske menneske.
Vi har anlæg for at gruble. Det må vi overvinde.
Vor tid kræver handling, ikke tanker og slet ikke hæmmende tvivl.
Hamlet er den tragiske kamp mellem at handle eller ikke-
mellem at nøle, gruble og at handle.
Vi, bærerne af germansk kulturvilje, ved, hvordan vi skal tolke dette.
Hamlet er folkelig. Værket er hverken religiøst, aristokratisk, borgerligt.
Det er folkeligt som græske tragedier.
Og da det er folkeligt, fjerner vi barrieren mellem scene og sal.
Rum, lys, bevægelse, toner.… Det er alt.
Publikum også. Alt forenes til en stor samlet effekt.
Vi må skabe totalteater.
Et teater som ryster og mobiliserer.
Udsmykningen skal have kostet 60.000 mark.
Og teatret er lukket i fem dage. - Fint fødselsdagsselskab.
At man skal være med til det cirkus… Godaften!
Godaften, direktør.
Så pragtfulde fester har man kun i Berlin.
Godaften…
Kære Bella, det er længe siden. Går det godt?
Ingen hjemve...? Men det går jo fantastisk.
Og Deres store søn trives også?
Går det godt? - Udmærket.
Og stemningen? - Folk morer sig.
Til lykke med Hamlet. Storartet. Chefen var henrykt.
Under receptionen bagefter talte han kun om Dem.
Eneste emne var teatret, og Dem eller omvendt. Jeg misunder Dem.
Det er rart med succes. Det er enten eller.
Kære Höfgen, De giver folk noget. De skaber noget. Tro mig.
Der kommer de.
Hvordan går det? - Fint, Deres Excellence.
Deres Hamlet var vidunderlig. - Det glæder mig. Tusind tak.
Jeg vil sige et par ord.
Hr. Ministerpræsident.
Frue.
Mine damer og herrer.
Vi er stolte og glade over at fejre denne festdag heri dag med jer.
Jeg har fået den ære at byde jer velkommen på vegne af os alle.
Tillad mig en hilsen til officeren, statsmanden, vennen og kunstvennen.
En ledestjerne vi er glade for som ven og følger som en herre.
Uden sine beskyttere er kunsten en fugl med lamme vinger.
Som digteren siger: "Må guderne værne om dig og hjertet slå for Rom".
Ministerpræsidenten vil møde Dem. Han venteri bilen. Jeg følger Dem.
Kun Dem.
Nicoletta følger dig hjem. Jeg skynder mig.
Nå, Mephisto? Hvilken kraft virker på Dem her?
Kan De mærke den kraft?
Det er teatret.
Betragt denne arena. Snart er den færdig. Herligt, ikke?
Her ville jeg holde en forestilling.
Se skæbneni øjnene. Sikke et ekko.
Hendrik Höfgen!
Vi skal herske over Europa, verden! Vi bygger et tusindårsrige.
Hendrik Höfgen!
Gå! Kom nu!
Ud i midten!
Hendrik…
…Höfgen!
Hvordan er det at være i lyset?
Det er det rette lys, ikke sandt?
Hvad vil De mig? Hvad vil De?
Jeg er jo bare skuespiller.
Oversættelse: PrimeText International AB
Textadministration: www.primetext.tv PrimeText International AB
....::::Rippet af Firewalker.dk::::....